I tidligere afsnit:
- FBI, hvem er du? - Hold hvor jeg kan se dem!
En kvindes humør påvirkede vejret, en mands skygge dræbte folk.
Haven er fuld af gudløse!
- Hvordan dør du? - Morderen har en labyrint-tatovering.
Jeg mærkede ingen ting! Jeg kan mærke Audreys berøring...
En skønne dag ville du ønske, du var blevet forsonet med din far.
Skal jeg bare glemme og tilgive?
Der var en sprække i båden.
- Lucy var min mor. - Hun skar sig på et glasskår i foden.
Jeg har været her.
På en eller anden måde har jeg været her.
Har du flere prøvelser til mig? Jeg har svært ved at tro, der kan være mere.
Uanset hvad det er, så klarer du det.
- Kender jeg dig? - Du finder en løsning.
Jeg har gennemgået vanskeligheder og snakket med mig selv.
Men jeg endte det rigtige sted.
- Og hvor er det? - Lige her... Som altid.
Betyder stedet noget specielt for dig?
Nogle gange efterlader man spor, og nogle gange tager tidevandet dem.
Men det ved man ikke, før man er vendt tilbage.
- Er du herfra? - Ja, men det er længe siden nu.
Held og lykke.
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Dave, det er længe siden.
Jeg har savnet dig.
- Hvordan har du haft det, Max? - Jeg levede i en celle i 10.000 dage.
Jeg har ikke spist af en tallerken eller fået et varmt bad siden 1985.
- Hvad med dig? - Jeg er stadig chef på avisen.
Jeg laver annoncer om gamle hunde og bortløbne møbler...
- Alt er ved det gamle. - Er det penge, du vil have?
- Nej, jeg vil have et job. - Jeg har intet at tilbyde.
Det er kun Vince og jeg for tiden.
Jeg vil begynde om en uge eller to. Jeg har nogle ting, der skal ordnes.
Du hører fra mig.
- Ellers noget? - Nej tak, jeg er helt mæt.
- Er alt i orden? - Ja, ja.
Vil du se menuen?
Jeg får, hvad han får. To portioner. Hvordan går det, Garland?
- Jeg vidste ikke, du var ude. - Ikke med tanke på dit vidneudsagn.
Spis din mad, og så er det ud af vagten.
Jeg vil have dig ud af Haven og Maine. Er det forstået?
Jeg har nogle ting, jeg skal ordne.
Du skal være væk i aften, eller jeg sørger for, du ryger ind igen.
PA Wuornos... Undskyld, jeg mener "politimester".
Enten dræber du mig nu, eller også fjerner du dig fra mit bord.
Du hørte, hvad jeg sagde.
Fyrtårnet brasede sammen på grund af en sprække. Det har været mange.
En sprække i vejen, på Dukes båd og på hotellet på Carpenter's Knot.
Hvad tror du, Parker? Hallo, er der nogen hjemme?
- Hvad sker der med dig? - Jeg har det fint.
- Jeg har sovet dårligt. - Det var da en skam.
Gå hjem. Du behøver ikke sige noget. Jeg klarer mig selv.
For mig fungerer det bedst at arbejde, og derfor gør jeg det.
Du duer ikke til noget, når du har det sådan. Gå hjem og sov.
- Lyt til musik. - Som du vil.
Jeg ved ikke, hvem du er, men skrid lige fra min stol.
- Er det din båd? - Det er sgu da ikke din.
Så er det dig, jeg søger. Duke Crocker.
Jeg sagde lige, du skulle lette røven.
John Draft på Shawshank sagde, du kunne skaffe mig et job.
Du skylder ham penge, og han sagde, jeg gerne måtte hente dem.
Hils ham og sig, han kan hente sine penge selv.
Kender jeg dig?
Ja, det gør jeg.
- Du røg ind for mord for 20 år siden. - 25.
Hvis du ikke giver mig mine penge, må jeg jo tage dem selv.
- Gør, hvad du synes, du vil gøre. - Det der er ikke retfærdigt.
Det bekymrer mig ikke. Jeg vil bare have, du forlader min båd.
- Du er ikke her for at slås. - Det kan du jo satse på.
Hvorfor risikere at ryge ind igen bare for lidt penge?
Han sagde, du var smart. Du har også mod.
- Hvad er det, du vil. - Jeg finder dig i restauranten.
Gode rejer, forresten.
- Du må skrive under... - Banker du ikke på mere?
Døren stod åben.
Max Hansen?
- Han er vel ikke blevet prøveløsladt? - Undersøg det med sprækkerne.
Audrey!
Parker!
Rolig, jeg er ikke en af alle dem, du har skræmt væk.
I det mindste ikke en af de farlige.
- Hvor er Audrey? - Hun vil ikke tale med nogen.
Muffins hjælper. Hvad vil du?
Sig, jeg fik besøg af en mand med en tatovering.
Det er samme tatovering, som min banemand tilsyneladende har.
Han hedder Max Hansen, og han dræbte en familie for 20 år siden.
- Har din mor ikke fortalt det? - Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Jeg bryder mig ikke om det menneske, du er blevet.
Gå så. Jeg siger, du var her.
Tusind tak for hjælpen!
- Hej... Har du købt muffins? - Et dusin.
- Halvdelen med drys. - De er fra Rosemarys.
- Duke har været her. - Hvad ville han?
Kan jeg få en påfyldning?
- Jeg ved, hvem du er. Max Hansen. - Rart at se dig igen.
Du har besøgt en af mine venner. Duke Crocker, som ejer restauranten.
Jeg hørte, han var respektindgydende.
- Var han det? - Vi får se. Jeg ville møde ham.
- Du har en tatovering. - Flere.
Den her var på indersiden af underarmen og forestiller en labyrint.
Vil du have noget? Det er uhøfligt at spise alene.
Fortæl det eller lad være, men ingen numre.
Undskyld, jeg henter et håndklæde.
Hvor er jeg klodset. Godt, de serverer kold kaffe.
Du må have mig undskyldt. Jeg skal i kirke.
Du dræbte Colorado Kid.
Det troede Garland Wuornos, men han kunne ikke bevise det.
Vi ses.
Hvad betyder den tatovering, og hvorfor vil han dræbe mig?
Husker du noget fra Colorado Kid-sagen?
Gid, jeg gjorde, men desværre.
Undskyld, men... Jeg spildte kaffe på den der mand.
- Det er derfor, han vil dræbe mig. - Den var skoldhed.
- Fyrer du mig, hvis han sagsøger os? - Har du ikke kunder, der venter?
- Hvad? - Hvad er der?
- Men han mærkede jo intet. - Jeg er ikke med.
Han mærkede intet.
Kan jeg hjælpe med noget?
- Nathan Wuornos. - Hvem er du?
Du kommer lige til sagen. Jeg vidste, jeg ville kunne lide dig.
Jeg er en gammel ven af politimesteren.
- Du er Max Hansen. - Du er også kvik.
Jeg kom bare for at sige hej.
Jeg er ikke ude på ballade. Jeg vil bare have et lille hus med en have...
Fjern din hånd, inden jeg sender dig tilbage til Shawshank.
Eller skyder dig.
Fandens! Du kan ikke mærke noget, vel?
- Du vil ikke blive i Haven. - Jo. Jeg har venner her, Nathan.
En ting lærte jeg i fængslet. Hvis man har de rette venner...
...bliver livet meget lettere.
Husk det.
- Leo, kender du Max Hansen? - Vi sad inde i samme afdeling.
- Hvor fik han sine tatoveringer? - Han fik ingen i fængslet.
Hvordan var han, og hvad gjorde han?
Max boksede. Han var den bedste i sin vægtklasse.
Han var umulig at stoppe. Det var, som om han ikke mærkede slagene.
- Hvorfor er han tilbage i Haven? - Han leder efter et familiemedlem.
- Hvorfor er du her? - Din bror står i gæld til mig.
- Det gør jeg også. - Rolig...
Du er her ikke på grund af Dave. Hvorfor er du her?
For at kræve mit liv tilbage og få den familie, jeg mistede.
- Og se den mand, der tog alt, dø. - Garland er ikke alene.
Det er jeg heller ikke. Jeg har venner her.
De har sikkert intet imod, hvis du dør først.
Rejs herfra, inden jeg gør noget, jeg virkelig vil nyde.
Det er rart at se, nogen i byen husker, hvem de er.
Sig til din bror, jeg kommer efter det, der tilhører mig. Og Vince...
Næste gang, jeg ser dig, slår jeg dig ihjel.
Er du sikker på det? Det lykkedes jo ikke for dig sidste gang.
- Vil du fortælle ham det alene? - Nathan er min kollega.
- Kender han til de andre ting? - Hvilke ting?
Det, der får dig til at leve af kageglasur.
Det troede jeg heller ikke... Hør...
Fortæl det så... Du er helt forstyrret.
- Jeg kan ikke. - Du vil sige det først til Nathan.
Ja.
- Er det noget, jeg må acceptere? - I dag må du.
Vi må tale sammen, Nathan. Jeg ved noget om Max Hansen.
- Hvad da? - Han mærker ikke noget.
- Hvordan ved du det? - Det spiller ingen rolle.
- Det betyder jo, at I er... ...i familie med hinanden.
Glemte du at fortælle om Max Hansen? Du ved alt om ham!
- Må vi være alene? - Du kan sige det foran hende!
Ved du, at han ikke kan mærke noget? Så ved du...
...I er i familie.
- Jeg ville fortælle det... - At jeg har familie, jeg ikke kender.
Jeg er ikke din far.
Nathan... Max Hansen er din far.
- Sig noget. - Jeg er ikke overrasket.
- Vidste du det? - Nej.
Men der er så meget, du ikke siger. Hemmeligheder, jeg ikke må høre...
Hvorfor skulle det her overraske mig?
Jeg ville fortælle det, men jeg ventede på, forholdet blev bedre.
Jeg ville ikke miste ham.
Men det blev aldrig bedre, og nu har jeg mistet ham helt.
- Adopterede du Max Hansens søn? - Han sad allerede inde.
Sådan som han behandlede Nathans mor og sin lille dreng...
Jeg burde have dræbt ham.
Han fortjener ikke en plads i Nathans liv.
Hansen er næppe enig. Det er nok derfor, han vendte tilbage.
Jeg ved ikke, hvad han tænker.
Jeg har bekræftet, han er død. Duke bliver sikkert glad.
Duke? Lad os finde ham.
- Max truede ham, ikke? - Han truede også dig.
- Tror du, jeg dræbte ham? - Nej.
Duke hjalp mig med at tjekke Max. For at beskytte dig!
Han ville have, jeg skulle fortælle dig om din far.
Det var sprækker på Dukes båd og på hotellet.
Han spiller måske flink, men han er stadig mistænkt.
- Vent...! - Det må I undskylde.
Du er vist bange for Max Hansen.
Normalt ville jeg spille sej, men ja, jeg er dødbange.
- Hvorfor spørger du? - Du ville gerne se ham død.
- Hvor var du tidligere? - Har nogen løst mit lille problem?
Har de?
Tak! Helt utroligt!
Jeg er ikke fornærmet over spørgsmålet.
Lad høre... Hvordan døde han?
- En sprække i vejen opslugte ham. - En sprække i vejen... Selvfølgelig!
Hvis jeg kunne det, hvorfor så sidde her med et gevær?
- Hvor var du? - Her.
Med al respekt så ved du, jeg ikke har de problemer.
- Hvorfor opsøgte Max Hansen dig? - Aner det ikke.
Jeg tror dig ikke.
- Jeg tror ikke, du dræbte ham. - Godt! Skal vi fejre, jeg lever?
Du kan stadig blive dræbt af en anden med en lignende tatovering.
Din lyseslukker. Jeg foretrak dig i din muffinperiode.
Find ud af mere om den tatovering -
- i stedet for at fokusere på ham. Ikke mindst med tanke på, han er død.
- Du ved, du ikke må ryge her. - Det er i orden, Vince.
- Garland, er alt i orden? - Han fik det at vide i dag.
Jeg vidste, det ville ske, og at jeg ikke kunne forhindre det.
- Hvem fandt ud af hvad? - Nathan ved, hvem Max er.
Det var uundgåeligt.
I har haft problemer, men du tog dig af ham efter bedste evne.
- Det betyder ingen ting mere. - Jo, det gør.
Jeg talte også med Max i dag.
Han påstår, han har venner her, og det bekymrer mig.
Nå, så det har han? Lad os se, hvem der kommer til begravelsen.
- Det bliver sikkert kun Nathan. - Han svigter dig ikke.
- Giv ham tid. - Det var det, jeg gjorde.
Har du aldrig set den før?
Godt, jeg ikke gik fire år på dit lorte-universitet!
Hej... Du spiller sej, men jeg tror, der banker et hjerte derinde.
Nogen vil meget gerne sætte en stopper for det.
Der er noget, jeg vil vise dig.
Fyren til højre er min morfar. Se bedre efter.
- Hvor længe har du vidst det? - Kom.
Det er et skud i tågen.
- Nathan... - Ikke nu!
- Hvordan går det? - Godt. Jeg er her i tjenesten.
- Jeg talte med din far. - Hvilken en af dem?
Så I vidste det? Det er klart, han fortæller jer det.
I har det svært lige nu, men giv det tid.
- Du har vel ikke set denne mand? - Du kan ikke ignorere det.
- Dave, det er ikke godt nu... - Du er ikke den eneste, der lider.
Lad mig for helvede være, så jeg kan passe mit arbejde!
Kom nu! Undskyld.
- Har du set ham? - En gang med dig og en gang alene.
- Hvad tid? - Ved 2-3-tiden.
Da fyrtårnet styrtede sammen.
Han sad ved bordet ved siden af politimesteren.
- Tak. - Ja.
Ja! Politimesteren møder Max, bliver oprørt, og fyrtårnet styrter i grus.
- Han blev oprørt, da du var på båden. - Og på hotellet.
Jeg så en sprække, hvor han jager.
Han var bange for, Hansen skulle sige, han var din far.
Da du fik det at vide, blev Hansen opslugt af en sprække og døde.
Det var politimesteren.
Hele tiden.
- Jeg tjekker kalenderen... - Hvad gør vi, når vi finder ham?
- Han er din far. - Det kan diskuteres.
Jeg ved, du er vred, og at I ikke har de samme gener -
- men han er din far! Han har problemer, men han er ikke en morder.
- Han har løjet, siden jeg var lille. - Men du stak ikke af.
Du kunne være blevet politimand et andet sted -
- men du blev her for at løse problemerne med din far.
I er så stædige, at I ikke har løst det endnu, men når vi finder din far -
- spørger vi ham, hvad fanden der foregår. Forstår du, hvad jeg siger?
Jeg er faktisk ligeglad. Det er så betændt mellem jer.
Hvor er han henne? Du kender ham ud og ind, så hvor er han?
Det her føles forkert. Hvor er vi på vej hen?
- Vi er der snart. Vær tålmodig. - Hvorfor skulle jeg være tålmodig?
Nogen med en tatovering forsøger at dræbe mig, så jeg er ikke tålmodig.
Fortæl, hvor vi skal hen.
Her.
- Er det din farfars grav? - Nej, han ligger derovre.
Jeg ved ikke, hvis grav det her er.
Eller hvis den der er.
Eller den, eller den...
...eller de der.
Chef...
Jeg vidste, I ville finde mig. I er dygtige politifolk.
Før eller senere havde I regnet det hele ud.
- Sprækkerne? - Det har ikke været let.
Jeg har prøvet alt: Jeg har drukket, røget...
Jeg er endda gået i kirke.
Men det blev bare værre?
- Dræbte du Max? - Ja, selv om det ikke var meningen.
Jeg vil ikke sige, jeg fortryder det. Jeg hadede ham for hans ondskab.
Men jeg har indset, der kun er en måde et gøre en ende på det på.
- Chef... - Der er ingen simple svar.
Inden vi ved af det har jeg ødelagt hele byen og dig -
- og du er det eneste, jeg bryder mig om.
- Hvad prøver du at holde sammen på? - Den her by!
Byen er ved at styrte sammen.
Jeg ved ikke, om jeg kan holde det tilbage mere.
Vi løser det her på en eller anden måde. Læg våbnet.
Det er din by nu. Undskyld, jeg var så hård mod dig.
Jeg var nødt til at gøre dig stærk, og det er du. Du er stærkere end mig nu.
Det er forbi med mig. Jeg er hinsides hjælp.
Du ser ikke det åbenbare! Audrey gør.
- Hun siger ikke, det ordner sig. - Sig det, Audrey.
Sig det!
Jeg har holdt sammen på byen så længe nu. Jeg ventede på dig, Audrey.
Men vær forsigtig. Det er ikke alle, der glæder sig over, du er tilbage.
- Lad os hjælpe dig. - Jeg elsker dig, min dreng.
Far...
Tak, fordi I kom. Jeg vil ikke have, det her skal offentliggøres.
Vi kan stadig ikke fatte det. Stakkels Garland.
Tak, fordi du ringede. Vi vidste, Garland havde det svært, men ikke...
- Han har mistet to fædre på en dag. - Det skal ingen opleve.
- Lad os tale med ham. - Det er hende, han behøver.
- Hvad kan vi gøre? - I kan samle beviserne op.
- Så vi kan gemme dem. - Hun mener Garland.
I må samle alle stykkerne op, så vi kan lægge dem i kassen og gemme den.
- Vi har kendt Garland i over 60 år. - Det er det mindste, vi kan gøre.
- Gå hen til Nathan. - Tak.
Inden han døde sagde han noget om, at visse næppe ønskede mig her.
- Ved I, hvad han mente? - Nej...
- Beklager. Det får vi aldrig at vide. - Okay.
- Du må fortælle hende det! - Nej, vi blander os uden om det her.
- Du er et fæ! - Måske, men vi er da i live.
Jeg kan ikke forestille mig, hvordan det er. Jeg beklager virkelig.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor du lod ham dø.
- Hvad mener du? - Han ville høre, du kunne hjælpe.
De samme ord, du har sagt til alle de andre, der havde problemer.
Kunne du ikke give ham det...?
Der var intet enkelt svar. Han vidste mere om problemerne end alle andre.
Vær venlig at lade mig være i fred.
Det der, som jeg har forsøgt at fortælle dig...
- Din far vidste... - Så er det nok.
Gå din vej.
- Duke, jeg vil ikke drikke med dig. - Et glas må du tage.
Du har hjulpet mig i dag, og jeg vil takke dig.
Det var så lidt, men det er alt. Resten må du finde ud af på egen hånd.
Julia...
Nogen med den tatovering vil dræbe mig. Medmindre jeg kommer først.
Det her er min mors verden. Jeg ved ikke engang, om jeg kan blive.
Desuden bryder jeg mig stadig ikke særlig meget om dig.
- Hej, Nathan. - Hvad fanden laver du i hans stol?
- Lad mig kondolere. - Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Din far var en god mand. Han skal erstattes med en, der er endnu bedre.
- Det bliver ikke dig. - Nej, men med de rigtige venner...
...kan den nye politimester få den her by på fode igen.
- Mener du skurke som Max Hansen? - Kald ikke din far en skurk.
Jeg kaldte min far for "chefen".
Til helvede, om jeg lader dig udfylde hans plads.
Du ender snart i helvede.
Ting og sager vil forandre sig i Haven, og takket være mig.
Enten forlader du byen og slår dig ned et andet sted...
...eller også vil du komme til at lide som resten af din slags.
Audrey!
- Jeg vidste, du var her. - Jeg troede ikke, du ville se mig.
- Audrey, jeg... - Det gør ingen ting.
Præsten var inde på min fars kontor for at måle op til nye gardiner.
- Vil han være politimester? - Eller styre den, der er det.
Det sidste, Haven behøver, er den selvretfærdige giftsnog.
Jeg ved ikke, hvad det er, der sker.
Men far holdt sammen på byen.
Det er dit job nu.
- Undskyld, jeg lukkede dig ude. - Jeg er også ked af det.
Du er den eneste, jeg stoler fuldt og fast på.
Hvis du bliver politimester, må vi være ærlige over for hinanden.
Hvad er der?
- Du mærkede det. - Ja, jeg kan mærke din berøring.
- Hvor længe har du vidst det? - Et stykke tid.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle tro om det hele...
Det var det, jeg ville fortælle dig...
Det kan have noget med sagen at gøre.
- Det er en del af det. - Af hvad?
Jeg fandt ud af noget om Lucy, som er meget...
Det er rigtig svært at forstå.
- Er hun ikke din mor? - Det er meget mere underligt end det.
Jeg er Lucy.
- Det... - Sig ikke, det er umuligt.
For på en eller anden måde er det muligt.
- Undskyld! Audrey Parker? - Kan jeg hjælpe med noget?
Er du Audrey Parker? Jeg er fra FBI. Svar på spørgsmålet.
Det drejer sig selvfølgelig om Max Hansen. Han er død...
- Haven-politi, hvem er du? - FBI, sagde jeg.
- Hænderne, hvor jeg kan se dem! - Tror du, jeg har flere våben?
Jeg er specialagent Audrey Parker.
Hvem fanden er du?
Tekster: Martin Rendtorff www.undertext.com